Zdá se to snad příliš prosté. Ale studie z posledních let prostý fakt potvrzují: mnohé naše choroby z velké části způsobuje nedostatek slunce. Pracujeme, žijeme, dokonce i cvičíme pod střechou, pod umělým osvětlením. Pokud vůbec chodíme na slunce, pak jedině ukryti za vrstvou chemikálií. Učíme se, abychom se zlých, rakovinotvorných slunečních paprsků báli. Jaký pak div, že až 70% bílé populace západních zemí (a neuvěřitelných 97% populace černošské) trpí fatálním nedostatkem vitaminu D?
![PP PP](../images/textiky/hajkova.jpg)
Tato pro lidské tělo zásadně potřebná chemická sloučenina vzniká totiž až z 90% pouze v kůži, vystavené slunečním paprskům. Jen 10% vitaminu D můžeme „dohnat“ užíváním potravinových doplňků. Čím tmavší je kůže, tím hůře se D vitamin syntetizuje. V kůži, doslova „zapatlané“ chemickými opalovacími krémy, se pak vitamin D dostatečným tempem tvořit nestíhá.
Farmaceutický průmysl přitom nedostatečnost vitaminu D (nikoli výslovně, o to však intenzivněji) podporuje. S nastalým horkým létem jste si již jistě také přečetli nějaký ten moudrý článek s vyjádřením lékaře na téma, že přílišné opalování škodí zdraví. Na slunce nikdy! Bude vám rychleji stárnout kůže a nejspíš dostanete rakovinu. Máme tady přeci ozonovou díru! UV paprsky jsou pokládány za cosi, jako předvoj nepřátelské civilizace z kosmu. Takže když – tak s dostatečným předstihem aplikovat opalovací krém – a jen na chvilku!
Renesance opalování
Někteří lékaři už ovšem obracejí: podle studie, nedávno předložené na dermatologické konferenci ve skotském Edinburghu, o níž informoval i server novinky.cz, pozitiva opalování – například vliv slunce na snížení vysokého tlaku – výrazně převyšují negativa. „Domníváme se, že pozitivní působení slunečního záření na zdraví srdce převyšují zápory rizika vzniku rakoviny kůže,“ vysvětlil jeden z vědců. „Naše práce přináší pro toto tvrzení významný argument. Rovněž vysvětluje, že samotné podávání potravních doplňků podporujících tvorbu vitamínu D není schopné vyvážit absenci působení slunečního svitu.“
Jak již před několika lety informoval server dolezite.sk, výzkumy provedené na univerzitě v Kodani objevily, že vitamín D aktivuje imunitní systém tím, že „vyzbrojí“ T buňky k boji proti infekci.
Kde dále dokáže vyléčit, či k vyléčení pomoci, prostá dostatečnost vitaminu D, potažmo jeho původce, slunce? Nu, namátkou – opět citujme dr. Mercolu: Rizika císařského řezu a preeklampsie. Autismus. Řečové vady u dětí. Kardiovaskulární choroby. Diabetes I a II typu. Bakteriální a virové infekce. Úrazy způsobené pádem a zlomeniny kostí. A tak dále.
Tento výzkum zjistil, že bez vitamínu D je imunitní systém T buněk neaktivní a poskytuje jenom malou nebo žádnou ochranu proti napadení mikroorganismy a viry. Ale s vitamínem D v krevním řečišti se tyto buňky „ozbrojí“ a začnou vyhledávat vetřelce, které zničí a vyloučí z těla.
Jinými slovy, vitamín D účinkuje tak trochu jako klíček v zapalování vašeho auta: auto nepojede, pokud neotočíte klíčkem a nenastartujete motor. Podobně ani váš imunitní systém nebude pracovat, pokud nebude biochemicky aktivován vitaminem D. Pokud se setkáte se zimní chřipkou ve stavu nedostatku vitamínu D, váš imunitní systém je v podstatě proti sezónní chřipce bezbranný. Proto lidé, kteří onemocní, jsou ti, kteří jsou stále pod střechou, pracují pod střechou a žijí v chronickém nedostatku vitamínu D.“
Kam nechodí slunce, tam chodí doktor
Je to tedy jednoduché – jak říkávaly už naše babičky: kam nechodí slunce, tam chodí doktor. Někteří, jako dr. Joseph Mercola, jehož články jsme již na Protiproudu otiskli, dnes hovoří o „renesanci opalování“ Dr. Mercola cituje studii z roku 2012, v níž se praví:
„Počet studií, popisujících souvislost mezi pobytem na slunci, vitaminem D a rizikem vzniku rakoviny neustále roste. Recenzovali jsme všechny studie vedení případů a dlouhodobých panelových studií případů rakoviny tlustého střeva a konečníku, rakoviny prostaty, rakoviny prsu, ne-hodgkinova lymfomu (non-Hodgkin lymphoma – NHL) a jejich souvislosti s působením slunečního světla a vitaminu D (...) Vyvodili jsme závěr, že množství důkazů o tom že sluneční světlo má ochranný účinek ve vztahu k rakovině tlustého střeva, konečníku, prostaty, prsu a NHL neustále vzrůstá. Tentýž závěr platí i pro vysoké hladiny vitaminu D v souvislosti s rizikem rakoviny tlustého střeva a konečníku a patrně i rakoviny prsu. U případů rakoviny prostaty a NHL hrají roli při snížení rizika rakoviny i jiné způsoby působení slunečního světla, například modulace imunitního systému a cirkadiálního rytmu nebo rozklad kyseliny listové.“
Takže – krevní tlak, rakovina tlustého střeva, prsu, prostaty, i lymfomy. Kde dále dokáže vyléčit, či k vyléčení pomoci, prostá dostatečnost vitaminu D, potažmo jeho původce, slunce? Nu, namátkou – opět citujme dr. Mercolu: Rizika císařského řezu a preeklampsie. Autismus. Řečové vady u dětí. Kardiovaskulární choroby. Diabetes I a II typu. Bakteriální a virové infekce. Úrazy způsobené pádem a zlomeniny kostí.
A tak dále.
Opalovací krémy škodí zdraví
Ovšem říci pouze A (nebo v tomto případě D) nestačí. Je také nutno říci B, kterým je – vystavovat se slunci – ale na jak dlouho? A jak se chránit? Co je rozumná míra opalování? A co potravinové doplňky? Lze se vitaminem D předávkovat?
Uvádí se, že aby se syntetizovalo dostatečné množství vitamínu D, měl by průměrný běloch být vystaven slunci nejméně 20 minut denně. Ovšem minimálně 40% povrchu těla a bez ochrany "konvenčního" opalovacího krému. Chemické sloučeniny obsažené v běžných opalovacích krémech jsou totiž nejen jedovaté (mnohé z nich působí rakovinotvorně, a tedy způsobují přesně to, čím nás jejich výrobci straší), ale také efektivně brání syntéze vitaminu D v kůži.
Existuje však univerzální opalovací přípravek, který se ještě EU ani jiným odnožím Velkého Bratra zakázat nepodařilo: olivový olej.
Samozřejmě, existují „zdravé“ opalovací přípravky na přírodní bázi, které pro odstínění UV záření používají nejčastěji minerální látky. Ovšem i na ty je třeba dávat pozor, vše, co na sobě má nápis „přírodní“, přírodní není. Kromě toho se je spojená mašinerie vznikající euroatlantické totality snaží poměrně úspěšně likvidovat: u nás většinu přírodních opalovacích krémů potlačila Evropská unie, ve Spojených státech pak úspěšně k témuž cíli směřují různé vládní agentury.
Zázrak, který EU ještě nezakázala
Existuje však univerzální opalovací přípravek, který se ještě EU ani jiným odnožím Velkého Bratra zakázat nepodařilo: olivový olej. Nejlépe panenský, a pokud chcete, smíchaný s citronovou šťávou. Látky v něm obsažené pokožku vyživí. Z vlastní dlouhodobé zkušenosti vím, že takto vyživená kůže se nespálí, neloupe a nestárne pod slunečními paprsky jako kůže bez ochrany, či chráněná konvenčními krémy.
(Mimochodem, před několika lety jsem se pokusila ze zvědavosti na dovolené u moře namazat běžným krémem s ochranným faktorem 50, nikoli, jako jsem zvyklá, olivovým olejem, který má dle názoru EU ochranný faktor nula. Okamžitě jsem se příšerně spálila.)
Kůže, kterou chceme takto vystavovat slunci, musí být ale ideálně vyživována i zevnitř – a to znamená hlídat si skladbu jídelníčku. Některé potraviny a potravinové doplňky, tzv. superfoods, předcházejí stárnutí kůže při slunění, a samozřejmě dále pomáhají organismu být zdravější. Hezky to rozvádí a další detaily k tématu uvádí např. článek zde.
Jídlo nám může pomoci s vitaminem D i tím, že užíváme potraviny, které jsou na něj bohaté, jako je rybí tuk, mléko, vejce. Předávkování teoreticky při velmi vysokých dávkách hrozí, především pokud užíváte synteticky vyrobené „pilulky“. Vzhledem k tomu, že má vitamin D vztah k vápníku, může způsobovat vysokou hladinu tohoto minerálu v organismu, potažmo jeho ukládání, kde by se ukládat neměl. Zvláště u dětí by se mělo s podáváním syntetického vitaminu D postupovat velmi opatrně.
Neznámý dobrodinec - vitamin K2
Nicméně i při vysokých dávkách D vitaminu platí u dospělých podle posledních zjištění to, že je jeho užívání zcela bezpečné, pokud se doplní užíváním vitaminu K2. Dr. Mercola k tomu uvádí:
„Pokud užíváte vysoké dávky vitaminu D, potřebujete také vitamin K2. Vitamin K2 totiž pomáhá dopravit vápník do správných oblastí těla, například do kostí a zubů, a naopak pomáhá vápník odstranit z míst, kde by být neměl – například z cév a měkkých tkání.
Nedostatek vitaminu K2 je ve skutečnosti to, co způsobuje symptomy toxicity vitaminu D, to znamená nevhodné vápenatění, které může vést k tvrdnutí cév. Důvod spočívá v tom, že pokud užíváte vitamin D, vaše tělo vytváří více proteinů závislých na vitaminu K2, které distribuují vápník po těle. Bez vitaminu K2 se tyto proteiny neaktivují a jejich prospěšné působení se nemůže realizovat.
Takže prosím nezapomínejte, že pokud berete vitamin D v potravinových doplňcích, vytváříte zvýšenou potřebu K2.“
Lék nejpřirozenější
Epidemie nedostatečnosti vitaminu D je vážným problémem naší civilizace, a dokud bude mít většina oficiálních autorit, mohutně podporovaných farmaceutickým průmyslem, zájem na jejím udržení, nejspíše problémem i bude, přes občasné "osvícenější" rady některých lékařů. Vitamin D má totiž naprosto revoluční vliv na naše zdraví – i peněženky.
Podle některých studií by vyléčení nedostatečnosti vitaminu D v tělech západní populace okamžitě snížilo náklady vydávané na zdravotní péči až o 30%. Jakýpak div, že o miliardy dolarů či eur nechce farmaceutický průmysl přijít?
Pojďme si to spočítat. Celkové náklady na zdravotnictví v České republice dosáhly podle informací Českého statistického úřadu v roce 2010 zhruba 284 miliard korun. To znamená něco přes sedmadvacet tisíc korun na osobu. Co myslíte, nebylo by příjemné ušetřit devět tisícovek, a ještě neumírat na rakovinu, nemít cukrovku, osteoporózu, roztroušenou sklerózu?
A přitom k tomu stačí tak málo: nenechat se zmanipulovat rachotící farmaceutickou kampaní, dobře se najíst a jít se na chvilku vystavit sluníčku.
Přeji krásné a požehnané léto!
Tagy článku